Hieno, kirkas aamu, ja kaikki on hyvin.
Ohoi! Katsokaa ylös!
Tuo minulle jousi.
Katso.
Kapteeni! Kapteeni Sinbad!
Tuolla, taivaalla. Se kantaa jotakin.
Abdullah.
Se loistaa kuin kulta.
Se on liian outo albatrossiksi.
Naakka? Ne varastavat kiiltäviä esineitä.
Ei, se on liian iso naakaksi.
Omar!
Senkin hölmö! Tuotit meille huonoa onnea.
Kapteeni...
Heitä se yli laidan. Se on paha.
Tunnen sen.
Kapteeni!
Allahin rakkauden tähden, heitä se yli laidan.
Taidan pitää sen.
Sinbad!
Kapteeni! -Laiva hajoaa kappaleiksi!
En hallitse laivaa. Se on tuuliajolla. Katsokaa.
Ajaudumme päin kiviä.
Sitokaa tuo purje! Leikatkaa se irti, jos on pakko.
Abdullah!
Allah, anna voimaa!
Sinbad!
Marabia.
Sen täytyy olla Marabia.
Olemme kaukana reitiltämme.
Ei. Uni, jonka näin, Rashid. Tämä liittyy jotenkin siihen.
Jokin salaperäinen voima toi meidät tänne.
Eikö ole kirjoitettu -
että viisas mies yrittää toteuttaa unensa, seurata sitä?
Jotkut sanovat, että unien kautta Allah puhuu kuolevaisille.
Jos hylkää unelmansa... -Hylkää myös hänet.
Kapteeni, se joka kävelee tulessa, polttaa jalkansa.
Kapteeni?
Menen maihin.
Tuolla on hyvä ankkuripaikka. -Tavataan siellä.
Totelkaa! Suunnataan ankkuripaikalle.
Oletko kapteeni Sinbad?
Olen.
Olet myös varas. Ja varas on kuningas, kunnes jää kiinni.
Hely, jota kannat kaulassasi, on minun. Anna se minulle.
Tai menetät pääsi.
Kuolet, ellet anna sitä.
Varastit sen viestinviejältäni.
Hyvä on.
Se on Koura! Musta prinssi!
Olemme odottaneet teitä kauan.
Hän pääsi pakoon, Ahmed.
Ratsasti kaupunkiin ja pakeni sulttaanin vartijoiden avulla.
Oletteko te kunnossa?
Pudotin kaupungin portit niiden hölmöjen nenän eteen.
Mestari, kätenne.
Meillä on kiire, Ahmed. Se, joka etsii helmiä, ei saa nukkua.
Sinbad on visiirin luona. Minun täytyy kuulla, mistä he puhuvat.
Seinissä on hiiriä ja niillä korvat.
Ja minulla on vakoojani.
Se on pettänyt minut kerran, mutta ei ikinä kahdesti.
Kertomuksenne on outo, kapteeni.
Mutta yksi asia saa minut uskomaan siihen.
Amuletti kaulassanne.
Sen takia taistelemme samaa vihollista vastaan -
joka himoitsee sitä minun laillani.
Kohtalo on tuonut meidät yhteen. Haluaisin uskoa niin.
Miksi?
Maatamme piinaa suuri paha prinssi Kouran hahmossa.
Kouran?
Miehen, joka kävi kimppuuni?
Hän on mustan magian mestari -
ja on päättänyt alistaa kuningaskunnan valtaansa.
Käykää sisään. Kerron teille yhtä oudon tarinan.
Kun sulttaanimme kuoli pojatta -
hän antoi minulle, suurvisiirille, perinnöksi kaksi asiaa.
Ne ovat osa yhtä suurta, mahtavaa salaisuutta.
Mistä kahdesta asiasta puhutte?
Näette pian.
Tässä on ensimmäinen.
Nämä kuvat kertovat legendan, joka ei ole vielä toteutunut.
Niistä on jäljellä vähän, sillä kun sulttaanimme kuoli -
ja kiiruhdin tänne lukemaan salaisuudet -
suuri tulipallo nielaisi tämän huoneen.
Tuli tuhosi kasvoni -
ja jätti vain nämä muutamat palaneet laikut, jotka näette.
Tulipallo? -Se oli Kouran työtä.
Puhuitte kahdesta asiasta, jotka saitte perinnöksi.
Tässä on toinen. Tuli ei pystynyt tuhoamaan sitä.
Tunnus. Merkki. Arvoitus.
Ja sanotaan, että arvoitus ratkeaa -
kun tämä koru ja tuo kaulanne ympärillä -
annetaan suurelle viisaalle, joka asuu monikasvoisessa temppelissä.
Eikä se ole vieläkään täydellinen.
Ne sopivat täsmälleen.
Näettekö? Olin oikeassa. Kohtalo toi teidät tänne.
Mutta lisäksi on arvoitus.
Nämä. Tämä.
Ovatko ne avain mahtavaan salaisuuteen?
Minkä salaisuuden se voisi paljastaa?
Mahdin. Äärettömän mahdin.
Mahdin vapauttaa maa lopullisesti Kouran hirveistä suunnitelmista.
Jos se joutuisi Kouran käsiin... -Ajatus piinaa minua jatkuvasti.
Jos Koura saisi ehdottoman vallan tässä maassa -
vapausja onni olisivat mennyttä.
lkuisesti. -Ehdoton valta?
Rukoilen Allahia, mutta hän ei kuule.
Sitten meidän täytyy selvittää arvoitus ennen Kouraa.
Jos Allah suo.
Osan vastauksesta täytyy olla tässä.
Näen laivan. Ja pitkän matkan.
Saaren. -Ja nämä pahaenteiset symbolit.
Se voi merkitä vain kuolemanvaaraa.
Tai suuria rikkauksia. Kadonnutta aarretta.
Tai sitten ei yhtään mitään.
Mitä enemmän tutkin sitä, sitä vaikeammaksi arvoitus käy.
Entä nämä kultaiset korut?
Kolmas osa on vielä kadoksissa.
Meidän on löydettävä se, tai maamme on ikuisesti kirottu.
Mutta mistä sen voi löytää?
Visiiri... Ettekö näe?
Pituuspiiri. Ja nuo ovat karikkoja.
Se on kartta, suurvisiiri. Merikartta.
Ja te olette merikapteeni.
Allah olkoon ylistetty.
Voit mennä nyt kotiin.
Luostariko tämä on? -Lähdemme vuoroveden tultua.
Hän riisui vain kaksi huntua!
Jos tuuli on suotuisa, pääsemme tänne ennen Venuksen nousua.
Sitten seuraamme Orionia tuntemattomille vesille.
Miksi tuijotatte minua? -Uskotteko kohtaloon?
Se saattoi meidät yhteen. -Ehkä.
Ja Allahin avulla voitamme varmasti.
On eräs vanha sananlasku, johon uskon.
"Usko Allahiin, mutta sido kamelisi kiinni."
Se on Kouran vakooja ja vahtikoira.
Nopeasti!
Tuolla!
Se on ehkä jo kavaltanut meidät.
Kaikkivaltiaan nimessä, mikä se oli?
Kouran luomus. Elävä homunculus.
Kouran silmien ja korvien jatke. Ja sen kautta -
hän tietää nyt yhtä paljon kuin me.
Sitten tästä tulee kilpajuoksu.
Etsimme saarta. Lopullista päämäärää.
Hän etsii sitä myös.
Etsi laiva ja kapteeni, johon voi luottaa.
Meidän pitää lähteä vuoroveden tultua.
Riittää jo!
Loistavaa. Olette jopa parempi kuin kerrotaan.
Ettekö ole Sinbad? Ankkurissa olevan laivan kapteeni?
Olen Hakim, tämän upean liikkeen omistaja.
Minulla on teille työtä.
Valitan, nostan pian purjeet. -Se on vain pieni palvelus.
Se vie yhtä kauan kuin kahvikupin juominen.
Pyydän, kuunnelkaa. Se vie vain hetken.
Vain pieni palvelus. Tämä on poikani Harun. Tuhlari ja hölmö.
Saatte 200 kultarahaa, jos otatte hänet mukaanne.
Mukaani?
Hän ei kelpaa edes painolastiksi. -300 kultarahaa.
Kahta melonia ei voi nostaa yhdellä kädellä, enkä pysty ihmeisiin.
Pian nyt.
Istukaa alas.
Tuo tyttö... -Hänkö? Arvoton orja.
Pidättekö hänestä? Onko hän mieleenne?
Hän on teidän.
Lahjoitan hänet teille. Sekä poikani ja 400 kultarahaa.
Mikä on nimesi? -Margiana.
Tuo merkki.
Mistä sait sen? -Se on ollut minulla lapsesta asti.
Paha silmä. -Ei.
Se on tatuointi.
Ehkä se on hyvä enne. -Se karkoittaa pahoja henkiä.
Etkö voi kertoa mitään muuta?
Hän on kurvikas. Minä pidän lihavammista.
Mutta yöllä puuvillan siemen on yhtä hyvä kuin helmi.
Hän on mieluisa silmilleni. -Niinkö? Sovittu.
Tyttö, poikani ja 400 kultarahaa.
Allah hymyilee teille. -Ennemminkin nauraa.
Tuokaa heidät laivaani.
Niin tapahtuu.
Tämä on outo matka.
Suurvisiiri! -Katso, mikä tulee laivaan.
Salam aleikum.
Olen kuullut, että kulta voi mennä päähän, mutta...
Ankkuri ylös. -Ankkuri ylös!
Ankkuri ylös!
Nostakaa purje. -Purje ylös!
Tuuli on suotuisa, kapteeni.
Niin, suotuisa ja hyvä.
Joka matkalla on oma makunsa.
Tiedättekö, mitä odotan teiltä? -Kyllä, herra.
Pian Sinbadin laiva tulee näkyviin niemen takaa.
Seuratkaa häntä, kapteeni. Varovasti, viekkaasti.
Pitäkää hänet koko ajan näkyvissänne.
Kärsivällisyys palkitaan.
Ajatteletko samaa kuin minä, Rashid?
Kapteeni, jos saari on tässä, se voi olla vain yksi paikka.
Lemuria. -Lemuria?
Tarunomainen saari. Merimiehet ovat etsineet sitä vuosisatoja.
Se on ainoa jäänne mahtavasta mantereesta, joka vajosi aaltoihin.
Se on lukemattomien vaarojen ja kuoleman paikka. Sanotaan...
Että se, joka pelkää tuntematonta, pelkää omaa takamustaankin.
Siinä kuulitte. Etsimme Lemuriaa.
Asetamme taitomme kuolemaa vastaan.
Ja suurta palkkiota. Jos löydämme saaren, joka mies palkitaan hyvin.
Oletteko mukana?
Lemuriaa kohti!
Ja suuria rikkauksia!
Vaikka helvetin kitaan. -Meitä ei voi ostaa, kapteeni.
Vain rahalla.
Varoitan teitä. Riippakiviä ei suvaita.
Joka miehen pitää hoitaa osansa ja enemmänkin.
Joka puolella on vettä!
Olemme merellä! -Poika on nero.
Muistan isäni kaupan, ja että isäni tuli yläkertaan...
Isä! Tämä oli hänen ideansa, eikö niin?
Pikainen kiertoajelu satamassa, että pääni selviäisi?
Hyvä on. Meri-ilma on ihanaa, olen aivan selvä.
Nyt voimme mennä kotiin.
Valitan. Olemme ottaneet kurssimme.
Olet mukanamme koko matkan. -Koko matkan?
No, ehkei ole hassumpaa olla pois kotoa pari päivää.
Pari viikkoa?
Kuukauden?
Enemmän kuin kuukauden? -Ehkä kaksi, kolme vuotta.
Kaksi tai kolme vuotta? Silloin olen jo vanha mies.
Näyttäkää hyttini. Haluan levätä. -Ei hyttiä. Nukut miesten kanssa.
Ansaitset ruokasi työllä.
Työllä? Työllä?
Tämä on kauheaa.
Harun!
Kierrät kantta kuin peto häkissä.
Hashiksen ystäväksi olet oudon rauhaton.
Laitan sinut vartioon. -Vartioon?
Sinun täytyy vain istua ja pitää vahtia.
Istua ja katsella? Hienoa.
Harun...
Tuolla ylhäällä.
Vahti istuu siellä.
Unohdin, että minulla on seuraa. Anteeksi.
Ei, minun kuuluu kumartaa. Olet vieraani.
Mutta olen orjanne. -Orjani? Ylös, ylös.
Omistatte nyt minut. -Omistan?
Kellään ihmisellä ei ole oikeutta omistaa toista.
Olet nyt vapaa.
Et kuulu kenellekään muulle kuin itsellesi.
Tällä laivalla et ole kenenkään palvelija. Ymmärrätkö?
No, menen vaihtamaan vaatteita.
Laita minulle juotavaa.
Ole kiltti.
Nukutteko täällä? -Totta kai.
Kapteeni Sinbad! Sinbad!
Niin?
Harun näki valoa horisontissa.
Tuolla.
Laiva. -Seuraako se meitä?
Pitäkää kurssi. -Selvä.
Jos se on kannoillamme aamulla, se seuraa meitä.
Se on Koura.
Niin on.
Pitäisi kääntyä ja upottaa hänet. -Ellei hän upota meitä.
Sinbad on upottanut enemmän merirosvoja kuin osaan laskea.
Pelissä on paljon, ystävä. Meidän pitää pysyä edellä heitä.
Tuollaista alusta? Emme voi paeta ikuisesti.
Mutta voitte huijata häntä...
Hytti on hyvin siisti. Sinulla on kaikki naisen lahjat.
Kyllä, kaikki. Paitsi yksi. -Mikä?
Uteliaisuus. Et ole kysynyt, miksi otin sinut mukaan matkalle.
Olen vasta vapautunut. Orjat eivät kysele.
Olen iloinen, että pääsin mukaan.
Meitä jahdataan kuin saalista. Minun pitää eksyttää metsästäjä.
Kuka jahtaa meitä? -Eräs mies.
Suuri ja musta, oikea lepakko mieheksi.
Hän on yksi syy täällä oloosi. Hän ja merkki kädessäsi.
Mutta miksi? Miksi?
Kunpa tietäisin.
Pidä se vakaana.
Johdatamme hänet tälle usvaiselle alueelle.
Siellä on tarpeeksi kiviä repimään laivan pohja auki.
Mutta jos viette hänet sinne, joudutte myös vaaraan.
En aivan. Olen purjehtinut täällä ennen. Vai mitä, Rashid?
Kerran aiemmin.
Vahdinvaihto!
Miten hän näkee ohjata? Tämä on kamalaa.
Miten hän näkee mitään? -Kapteenin ei tarvitse nähdä.
Hän tunnustelee tiensä läpi.
Pudottakaa ankkuri!
Ei vielä. Seuratkaa tuota laivaa!
Tässä sumussa? Teemme haaksirikon.
Sinbad purjehtii näissä vesissä. -Sitten hänellä täytyy olla kartta.
Kolme piirua itään. -Kyllä, kapteeni.
Jos Allah suo.
Se elää! Se liikkuu!
Se elää! Se elää!
Allahin kautta! Kartta!
Se vei kartan! -Vähät siitä. Uhatkaa sitä tulella.
Tule takaisin. Tule takaisin.
Tule takaisin.
Se upposi. Suoraan pohjaan.
Mahdotonta. Puu kelluu. -Harppuuna oli rautaa.
Se vei kartan. -Mutta tiedän yhä reitin.
Se on täällä.
Tule takaisin...
Tule takaisin.
Tule takaisin... Heti.
Tule takaisin!
Sen luo, jolta sait henkesi. Tule takaisin!
Tule takaisin...
Mestari?
Mestari.
Kasvonne... ovat vanhenneet.
Mestari, olette sairas.
Näit kaiken.
Tulin, kun kuulin huutonne. -Sitten tiedät.
Tarpeeksi, mestari. -Kyllä.
Kuolette, jos jatkatte näin.
Pimeyden demonien manaamisella on hintansa.
Ja aina kun kutsun niitä, se kuluttaa osan minua.
Tule, Ahmed. Emme saa hukata aikaa.
Nostakaa se laivaan! Varovasti.
Miekkasi.
Ottakaa oikea kurssi, kapteeni.
Pidättekö luutunsoitosta? -Kyllä. Soita jotain kaunista.
Minähän soitin jo.
Maata näkyvissä!
Lemuria.
Kohtalomme on löytää sieltä vastauksia.
Nousemme maihin aamunkoitteessa! -Olkoon onni mukanamme.
Kapteeni on ottanut oikean kurssin.
Eikö ole mitään toivoa saavuttaa Sinbad?
Ei se mitään, Ahmed. Olen varautunut tällaiseen tilanteeseen.
Tarvitaan vain alruunan juurta ja joitakin kemikaaleja.
Ei! Älkää heittäkö kiviä kaivoon, josta juotte.
Uskallatko uhmata pimeyden demoneja?
Olen nähnyt, miten ne imevät voimanne.
Katsokaa, mitä ne ovatjo tehneet teille.
Jos jatkatte, tuhoudutte ennen kuin matka on ohi.
Etkö usko voimiini? Voitto on pian meidän, Ahmed.
Elämäni, vereni tuo elämän.
Älä pelkää sitä, Ahmed. Se on ystävämme.
Tule tänne.
Löydä Sinbad, pieni ystäväni. Etsi hänet.
Taikuus puhdistaa sielun, Ahmed.
Yö korvillaan ja päivä silmillään.
Tule maihin.
Tuolla liikkuu joku.
Hän kutsuu meitä.
lhme, että lähdit vapaaehtoiseksi.
Jalkani kaipaavat maalle.
Vaarallisellekin maalle?
Vaaralliselle? Et kertonut, että tämä voi olla vaarallista.
Et kysynyt.
Kun saa nousta näille rannoille, on syytä juhlaan.
Käske heidän palata laivaan ja antaa kaikille viiniä.
Tiedän, että aiotte mennä yksin tuonne. Mutta vain kaksin?
Meillä on suojaa riittämiin. Sitä meiltä ei puutu.
Seis.
Sinbad, katso!
Hylkäsikö rohkeutesi sinut?
Minut? Ei. Sydämeni on täynnä urheutta.
Mutta jalkani ovat pelkurit.
Kuten oli kirjoitettu: monikasvoinen temppeli.
Kaiken tiedon oraakkelin temppeli.
Mutta en uskonut pääseväni tänne. Meidän pitää etsiä suuri viisas.
Onko tuo oraakkeli? -Ei, vartija.
Meidän pitää esittäytyä hänelle.
Tuon sinulle tunnuksen.
Merkin Marabian sulttaaneilta.
Etsimme nöyrin mielin Kaiken tiedon oraakkelia.
Kaksi yhteensopivaa kultakorua.
Kaksi korua on tuotu valoon Mutta kolmas jäänyt piiloon
Kolmas?
Viimeinen paikka etsikää Maan alla piilee paikka tää
Hän puhuu arvoituksin. -Kesken kilvan ei saa luovuttaa
Poika musta ja paha Kannoillas'seuraa
Paholaisen sikiö, mustalla Maidolla imetetty, ihmishahmoinen
Silkkikaapuihin kääritty
Kohtalo, kohtalo
Kohtalo on näkymätön mutta näkyvä Sitä moni yrittää paeta
Mutta sen aallot sut merkitsee Kuin sateenkaari taivaalla
Kohtalo on paikka Miss' hyvä ja paha odottaa
Ja silti niiden tasapäisyys Molempain voiman kumoaa
Sillä juuri teot lhmisten kuolevaisten
Voivat vaa'an kallistaa Puoleen tai toiseen
Ja silloin näkee maailma tää Ja sinä saat tietää
Mihin kohtalo on valinnut Tiesi viemään
Mene!
Mene nyt!
Mene? -Mene pohjoiseen.
Pohjoiseen karuihin maihin Maihin laumain pakanain
Jotka monikätistä Jumalatarta kumartaa
Ja kaikki tunkeilijat Oikusta tuhoaa
Siinä paikassa pyhässä
Missä sitä ei kukaan nää On kolmas kultakoru
Joka suunnitelman täyttää
Mene nyt.
Mene pohjoiseen... Mene pohjoiseen.
Takaisin! Menkää takaisin!
Menkää! Tänne! Sisälle!
Kapteeni!
Sisäänkäynti on tukittu!
Hyvästi, Sinbad.
Ehkä kohtalomme on tulla haudatuksi elävältä.
Ihmisen kohtalo on hänen omissa käsissään.
On parempi olla elävä koira kuin kuollut leijona.
Rashid, jousesi.
Tehkää kaikki turbaaneistanne ja vöistänne vahva köysi.
Tiesin, että tulisimme lopulta hulluiksi.
Nuoli. Suora, varma nuoli.
Vahva köysi.
Äkkiä nyt. Luottakaa Allahiin.
Mutta sitokaa kamelinne kiinni.
Tehkää, kuten hän sanoo. Turbaanit ja vyöt.
Äkkiä nyt!
Sitokaa ne lujasti.
Lujasti.
Hyvä.
Rashid.
Sinbad, sinä teit sen!
Minä olen kevyin. -Mutta minä uhkarohkein.
Varovasti. -Älä mene liian nopeasti.
Sillä lailla.
Menkää, kapteeni.
Sinbad, varo!
Mitä nyt, mestari?
Kiivetkää kaikki ylös. Margiana ensimmäisenä.
He menevät pohjoiseen.
Kuten oraakkeli sanoi. -Edessä on jyrkkä nousu.
Mitä nyt, mestari?
He aikovat uhrata meidät jumalalleen. Älä!
Oi mahtava Kali. Olen sinua mahtavampi.
Tottele minua!
Tanssi! Tanssi minulle!
Seis!
Ahmed... -Mestari?
Pysyn täällä ja puhun heidän jumalalleen. Mene!
Mene heti.
Paikassa pyhässä, missä sitä ei kukaan nää on kolmas kultakoru...
Kolmas koru on jossakin täällä. Ja minä löydän sen.
Minä löydän sen!
Mikään ei estä minua!
Koura!
Tapaamme jälleen.
Kuolemaan asti. -Kuolemaan asti.
Kuolemaan asti, Kali. Kuolema vihollisellemme.
Ei, odota. Älä!
Pysy loitolla!
Varokaa!
Kolmas koru.
Tähän on kirjoitettu -
että Kohtalon lähde on lyhyen matkan päässä täältä.
Niin. Missä jumalat hymyilevät kuolevaisille.
Mutta en astu pyhään paikkaan tyhjin käsin.
Koska on kirjoitettu -
että se, joka laskee nämä korut lähteen vesiin -
saa palkkiokseen:
Nuoruuden.
Pimeyden kilven.
Ja parasta kaikesta: lukemattomien rikkauksien kruunun.
Ne ovat kohtaloni.
Pelkäänpä, että sinun on edessäsi. Tuhosit heidän pyhättönsä.
Jää Allahin huomaan. Hyvästi.
Heidän matkansa on ohi. Minunkin melkein. Palaa laivalle, Ahmed.
Toivomuksenne on lakini. -Käske laittaa laiva lähtökuntoon.
Kyllä, herra.
He luulevat, että hän on yksi heistä. Jumalatar. Pelastuimme.
Ei, hän on heidän yksisilmäisen jumalansa valittu.
Sinbad! -Margiana!
Visiiri, riisukaa naamionne!
Paljastakaa kasvonne!
Sinbad!
Tunneliin! Tätä tietä!
Rashid, tuolla.
Visiiri, menkää tuonne. Meidän täytyy löytää Margiana.
Anna niiden ravita minut!
Margiana? Margiana?
Kohtalon lähde. Viimeinen paikka.
Margiana... Tule.
Seurasitko minua etkä Kouraa?
Sitten hän voitti kilpajuoksun. -Kilpajuoksun ehkä.
Entä aarteen? -Ei aarretta.
Loputtomien rikkauksien kruunun... -En kadu mitään.
Pelästytinkö sinut? Margiana?
Viimeinen paikka.
Nuoruuden voima on taas minun. Olet myöhässä, Sinbad.
Estän sinua saamasta pimeyden kilpeä tai rikkauksien kruunua.
Oi pimeyden jumalatja demonit! Vapauttakaa minut vihollisestani -
joka seisoo minun ja kohtaloni välissä! Pyydän teitä!
He eivät kuule, Koura. -Anelen teitä!
Tapa hänet!
Tuhoa Sinbad!
Aivan kuten oraakkeli ennusti.
Hyvän ja pahan voimat taistelevat ikuisesti.
On myös ennustettu, että kuolevaisten teot...
Voivat vaa'an kallistaa Puoleen tai toiseen
Rashid!
Sinbad!
Ei!
Voi ei...
Ja nyt, Sinbad...
Pimeyden kilpi on minun. -En näe mitään kilpeä.
Pian näet.
Katso tarkkaan, Sinbad. Et voi tappaa sitä, mitä et näe.
Onnitteluni, kapteeni.
Miekkakätesi on erinomainen, mutta silmäsi pettävät sinut.
Sillä nyt et näe minua lainkaan.
Voimistasi huolimatta olet avuton.
Avuton kuin lapsi.
Voin tappaa sinut koska tahansa. Koska tahansa.
Olenko täällä?
Vai aivan vieressäsi?
Ei...
Et voi tappaa minua. Mutta voin tuhota teidät kaikki.
Sinbad!
Loputtomien rikkauksien kruunu.
Teidän majesteettinne.
Ettekö ole Marabian kruunun laillinen perillinen?
Ja eikö Allah ole toimittanut -
tämän käsiini Kohtalon lähteen ihmeellisistä vesistä -
jotta saisitte kantaa sitä?
Ylistetty olkoon armollinen Allah.
En ymmärrä. Sinbad, miksi teit sen?
Annoit pois kuningaskunnan ja kallisarvoisen aarteen. Miksi?
Arvostan vapautta. Kuningas ei tunne oikeaa vapautta.
Hän ei edes itse saa valita puolisoaan.
Kapteeni! Kapteeni!
Otatko minut nyt mukaan oikeana merimiehenä?
Kyllä. Sido se köysi turvaksesi.
Ei huolta. Luotan aina Allahiin.
Kytke silti kamelisi.